O SUTĂ DE MII DE DOLARI ÎN DEȘERT
Haideți, dle doctor.
- Salut, Mămăligaru. - Salut, François.
Mersi.
Salut, Marcel.
- Salut, Mămăligaru. Ai ajuns cu bine? - Da, dar să te uiți la camionul ăsta.
Nu știu de ce, tot trage stânga.
Are 100.000 km la bord! S-a săturat și el!
Și eu, dar încă merg drept!
Ce mai faci, Marec? Te ții de petreceri?
- Salut, Mitch. - Salut.
Nu, dar apropo, brutarul își mărită fata.
Serios? Credeam că-i încă la școală.
De acum nu mai e!
Ce mai e nou în El Zouar?
De parcă ar fi vreodată ceva nou în El Zouar...
La ce te chiorăști așa?
- Așa da! - L-au adus aseară.
- Știi cine îl conduce? - Tu?
Nici tu, nici eu! Noi suntem șoferi cu experiență.
Suntem buni numai de amortizoare proaste, motoare bușite și frâne slabe.
Suntem mai bine plătiți, dar merităm, la ce rable conducem.
Oricum, mi-ar plăcea să conduc și eu o chestie din asta. Într-o zi liberă.
Aș face turul bordelurilor cu ea!
- Și totuși cine îl conduce? - Cred că acum discută despre asta.
Uite la ei! Mor de invidie!
Și tu îl admiri, nu? N-ai idee ce norocos ești.
Ar trebui să mă plătești ca să te urci în el.
Pentru mine, un camion e doar un camion.
Norocosule!
Ai să înveți și tu cum e să faci parte dintr-o familie.
Aici nu există șef sau angajați. Suntem toți o familie.
Noi nu avem neînțelegeri sau greve. Nu știm ce e aia sindicat.
Dacă un angajat vrea concediu sau o mărire, vine la mine.
Eu îl ascult...și îl concediez.
La genul de oameni cu care lucrez eu, dacă le faci mofturile,
nu reziști nici o săptămână. Iar eu fac asta de 25 de ani.
- Știi ce vreau să spun? - Absolut.
Gata, puteți pleca, dle profesor.
Dacă mai stau un sfert de oră fără lichior, mi se face rău.
- Și nu mai e alt medic prin preajmă. - La revedere, domnilor.
Profesorul Magnard, ginecolog celebru în anii 1920.
A adus pe lume toată crema societății din Lyon.
Copiii l-au făcut bogat, și tot ei l-au ruinat.
Fetițele.
În Franța, și dacă puștoaica are 13 ani, tot corupere de minori se cheamă.
Mai ales în Lyon. Acolo-s fanatici.
Bine, să trecem la treabă.
Ai acte?
Steiner. John Steiner...
Nostim!
De ce râdeți?
- Ai primit-o de Crăciun? - Ce anume?
Imprimanta asta așa mică!
Am văzut eu tot felul de acte.
Unele aproape autentice, altele false de la o poștă.
Dar niciunul ca ăsta! În fine, actele sunt o chestie personală.
Mâine-dimineață pleci la Ouarza. La ora 6.
Pe mecanicul tău îl cheamă Ali. Te așteaptă la atelier.
E un idiot mincinos care trișează la cărți.
Dar e un veteran al șoselelor. Cunoaște Sudul la fel de bine ca mine.
Deci la 6. Să nu uiți să-ți pui ceasul.
Nu uit niciodată ce am de făcut.
Steiner! Încă ceva.
Pe șosea, pe o rază de 2000 km, mi se spune Sfecla, pentru că am diabet.
Dar la mine în garaj, mai ales când sunt de față, mi se spune șefu'.
Chiar te sfătuiesc să o faci.
Lui îi spunem șefu', mie mi se spune Ali. Mitch-Mitch.
Steiner.
- Marec. - Rocco.
Deci tu ești norocosul posesor al limuzinei! Așa se pare.
- Ai condus vreodată un camion din ăsta? - Nu.
Așa mă gândeam și eu.
Nu-l băga în seamă. Dl Marec e invidios din fire.
Prima lui iubire a fost un camion. A doua tot un camion.
Acum încearcă să încheie relația cu o rablă. Când vede atâta tinerețe, o ia razna.
Mitch, poți să-mi ții tu locul? Mă obosește prea tare ăsta.
- Dacă întreabă Sfecla ceva, sunt la duș. - Oricum ne vedem diseară la Zézé.
- Ce naiba să caut eu la Zézé? - Nou-nouț! Mândria casei!
Dl Steiner o să dea de băut să-l ude. Sigur respectă obiceiurile.
- Și ne plac oamenii care o fac. - Obiceiurile țin loc de bani?
Dacă nu s-ar fi dat nimic pe datorie, Africa ar fi murit de mult.
Sigur are un cont deja făcut.
Bună seara, dle Steiner!
Eu sunt Zézé. Clienții noi sunt bineveniți aici!
Cu siguranță.
Vezi? Deja ești cotat pe bursă!
- Deci ce bem? - Îl așteptăm pe Marec.
Mămăligaru întârzie întotdeauna. Are o viață privată.
Un șofer pe nume Rodriguez a murit acum doi ani la Djebel Zuid.
L-au lăsat frânele și a căzut de la 300 m. Nu s-a putut recupera ce a rămas din el.
Așa că doarme în mormanul de fiare.
Iar văduva lui doarme cu Mămăligaru.
Femeile neconsolate sunt una din specialitățile lui Mămăligaru.
A cunoscut o mulțime de văduve! La Montelimar, la Palermo...
Și asta pentru că poartă cămăși curate și pantaloni călcați!
- Nu e pește, e doar maniac! - Mitch-Mitch!
Povestește-i de pantofii lui Rodriguez.
Ca orice spaniol, Rodriguez avea boala pantofilor. Își cheltuia toți banii pe ei.
Avea 20 de perechi pe puțin. Purta mărimea 42.
- Ghici cât poartă Mămăligaru. - 42?
- Nu. - 43. Baba la frumusețe rabdă.
Poate, dar eu n-aș purta pantofii unui mort! Bine, aveam un prieten...
Salutări, domnilor!
Îmi pare rău, dar am avut treburi de rezolvat. Am lipsit 16 zile.
Înțelegem, Mămăligaru. Sunt atâtea de făcut!
Așa e, când lipsești de acasă atâta timp, ai destule treburi.
- La ce te holbezi? - Nu ți-s mari pantofii?
Nu știu, dar zi-mi dacă nu-s mărimea ta!
- Vezi ce pățești dacă spui prostii? - Dar tu ai zis că dl Mămăligaru...
Nu-mi vine să cred!
Bine, dacă așa stă treaba...
Nu ți se pare că Ali își permite cam multe?
- Ba și mie mi se pare. - Bine, am pierdut destul timp.
Zézé, toarnă-ne șase pahare pentru început.
Domnilor...
Doamnelor și domnilor...
Cinci!
Spuneți ce vreți, dar Steiner nu e tocmai nume franțuzesc!
Nu vii de undeva de pe lângă Berlin?
M-am născut la Saltillo, dar sigur n-ai auzit de el.
Eu să nu fi auzit de Saltillo?
Rocco... Rocco! Ai auzit?
Nu am fost niciodată în Mexic și nu am auzit de Saltillo!
Asta-i duma serii!
Mă întorc mai târziu.
Sfecla e un nenorocit!
Ar fi trebuit să-mi dea mie camionul cel nou.
Sau măcar lui Rocco. Poate n-aș fi comentat.
E aproape la fel de bun ca mine.
Așa-i, Rocco?
Unde-i idiotul ăla?
Zi-mi, Rocco, așa-i că ești aproape la fel de bun ca mine?
Depinde la ce. Orlando, trece asta în contul meu.
Trebuie să dau un telefon. Aveam o întâlnire...
PROASPĂT VOPSIT
La naiba!
Fir-ai tu!
Angele! Trebuie să vin eu să-ți sting lumina?
Domnilor, ultimul rând de băuturi e din partea mea.
Nu că m-aș plictisi, dar încep lucrul la 6.
Amice, cred că ți-ai făcut plinul. Ar trebui să te culci. Și tu la fel.
- Orlando! - Pari obosit. Vrei să te duc eu acasă?
Ia mâna de pe mine, tinere! Haideți, copii, la culcare!
Marec rămâne singur. Și vă trimite la dracu'!
Nesimțitule! Nu știi să-ți ceri scuze?
Sunt beți turtă! Mai bine nu le răspund, că numai mă enervez!
Mulțumesc, dle Marec, vin imediat.
Alo. Alo, da. Așteptați puțin.
- Dle Castagliano, apelul dvs pentru Ouarza. - Imediat.
Aș vrea să vorbesc cu dl Pelatreche. Tu ești! Ce mai faci, canalie?
A plecat la 6 fix. Nou-nouț, 35 de tone.
Serios. Nu-ți face griji pentru șofer. E la fel de nou ca și camionul.
L-am angajat ieri. Așa n-a avut timp să devină șarlatan.
TIpul o să fie acolo poimâine. De îndată ce ajunge...
Nu s-a întrerupt. Stai puțin. Te sun înapoi.
Ce faci aici? Hei, Steiner!
Ce faci aici? Unde-i camionul?
- Cu tine vorbesc! - Nu știu unde-i camionul.
- Am venit să-l iau. - Ai grijă că mă faci să te plesnesc!
- Te-am văzut plecând la ora 6! - Dac-aș fi plecat, n-aș mai fi acum aici!
Și dacă sunt aici, e pentru că așa mi-ați cerut ieri.
- E ora 10, nu? - Și ce-mi pasă mie că e 10?
Asta e semnătura dvs sau nu?
CONTRAORDIN PLECAREA E DIMINEAȚĂ LA ORA 10.
- Nu vezi că nu-i scrisul meu? - Cum aveam să știu?
Unde ai găsit asta?
- Rocco mi l-a dat. - Rocco?!
- Sfecla pare cam furios. - Așa e.
Un șofer căruia i se fură camionul nu merită decât să dispară!
Și îți jur că am să mă ocup de asta! N-ai să mai găsești de lucru în veci!
Nici aici și nici în altă parte! Africa va fi prea mică pentru tine!
Nenorocitul ăsta de Rocco a încheiat-o definitiv cu toate firmele de camioane!
Și tu la fel! Iar tu, dobitocule, ai să înveți iar să culegi curmale!
Hai, ștergeți-o de aici! Să nu vă mai văd vreodată!
Ați făcut destule tâmpenii!
Așa e, sunt un prost că mi s-a furat camionul.
Și e normal să mă concediezi. Dar puteai să o faci mai frumos, ticălosule!
- Cum? - Nu-i nimic. Am să-ți sparg fața doar.
Ahmed, Braim, Hussain! Scoteți-l pe nemernicul ăsta de aici!
Dați cu ranga-n el! Fără frică! Are capul tare!
Cred că Sfecla... cred că șefu' vrea să pleci.
Tipii ca Rocco nu-s greu de găsit.
Depinde cine-i caută.
Marec!
VIno-ncoace!
Denise, fă-mi legătura cu Tagmout.
Ce gunoi e și ăsta!
Vorbesc de prietenul tău, Rocco.
- Ce a mai făcut acum? - Știi foarte bine!
A fugit azi-dimineață cu camionul cel nou!
Aș putea să sun la poliție, să-l prindă înainte de-a ajunge la Salem!
Orice alt șef așa ar face! Dar nu și eu! Casa Castagliano e o familie!
Și orice problemă o rezolvăm în familie!
Problemele dintre șoferi se rezolvă între șoferi!
- Înțelegi ce vreau să spun? - Nu.
Aveți legătura cu Tagmout.
Zi-mi, a trecut Rocco pe la voi?
Nu de camion vorbeam. Știu că e un camion frumos.
La ce oră?
Mulțumesc.
Rocco tocmai a ieșit din Tagmout.
Merge spre Salem.
Ce spuneam?
Că problemele șoferilor trebuie să rămână între șoferi.
Exact.
Să nu ne mai ascundem după deget. Amicul tău e un ticălos nemernic.
Dar la volan e un maestru.
Dacă cineva îl poate prinde din urmă, ăla ești tu.
Să fim realiști, Marec...
Un camion de 10 milioane, plus marfa...
N-are cum să nu facă vâlvă. S-ar auzi peste tot.
- Camionul nu era asigurat? - Ba da.
- Dar marfa? - Și ea.
Și atunci care-i problema?
Chiar te faci că nu înțelegi!
Ți-am mai zis, nu îmi stă în fire să depun plângere împotriva angajaților.
Am principii!
Oricum, chiar și nou, un camion plin ochi nu poate depăși 35 km pe oră.
Dacă te urci în camionul tău, până mâine la prânz l-ai ajuns.
Cu tine sunt convins că Rocco n-are nicio șansă.
Ce aveai în camion?
Ce înseamnă asta: ce aveai în camion?
Înseamnă: ce aveai în camion?
Saci de ciment.
Îmi găsești camionul și marfa și mi le aduci.
Inclusiv pe Rocco, dacă vrei. Îmi va cere scuze și îl voi ierta.
Repet, e doar o chestie de principiu.
Nu-i nevoie să-mi dai un răspuns acum, dar ai să vezi că știu să mă revanșez.
N-o să ne tocmim, doar nu suntem vânzători de covoare.
Pot să-ți dau cel mult cinci mii de franci.
Ce zici?
Să spunem zece mii.
Atunci cât vrei?
Nu ți se pare că profiți cam mult de situație?
Bine, 20.000. Dar e ultima mea ofertă!
Ali! Fă plinul! Mâncare și băutură pentru două zile!
Și repejor, plecăm în jumătate de oră!
Sigur, dle Marec.
Ai înnebunit? Ce-i cu tine?
- Vreau să merg cu voi. - Îmi pare rău, dar nu-i loc.
Dă-te la o parte că mă grăbesc. Trebuie să duc cartofi la Tagmout.
- Am putea să-i ducem împreună. - La asta nu m-am gândit.
- Deci eu mă dau jos, nu? - Nu, rămâi aici.
Pierdem timpul, Marec. Am putea conduce pe rând, fără pauză.
Și dacă îl găsim pe Rocco, e mai bine să fim doi.
- Suntem deja doi. - Te referi la el?
Dacă vreți să-l prindeți pe Rocco și aveți de discutat, nu vreau să vă încurc.
Vă cunosc și pe tine, și pe Rocco și uneori vorbiți cam tare.
Bine, șterge-o.
Lui Sfecla îi spui că... Zi-i ce vrei, cui îi pasă?
Urcă.
Nu te temi că prietenul tău Rocco te așteaptă cu un pistol?
Se mai întâmplă și din astea.
Văd că te gândești la toate.
Când e vorba de lucruri din astea, da.
- Te simți bine? - Fantastic!
- Și eu. - Te înțeleg.
Salem: perla deșertului înconjurată de verdeață!
Poți să-l suni pe șeful tău să-i spui că totul e bine.
Trebuie să-l sun numai dacă ceva merge prost.
În două zile vom fi bogați, Rocco.
- Vom fi fericiți. - Cine ți-a zis că banii aduc fericirea?
Ai fost crescută de laici?
- Fă-mi plinul. - Eu ce fac?
Mă aștepți.
- Salut, tuturor. - Iar tu?
- Nu mai iei nicio zi liberă? - Fac tot ce pot ca să fie mulțumit șefu'.
Nu știu dacă am mâncare caldă. Să văd ce mai e în bucătărie.
Nu-i nevoie, dă-mi patru sendvișuri și patru beri.
Ce ai pățit? Arde ceva?
Nu, eu sunt Kenouche.
Dacă a trecut Rocco pe aici? E chiar în fața mea.
Spune-mi numai dacă-i singur.
Ți-l dau imediat. E amicul tău.
Nu vreau să vorbesc cu el. Spune-mi numai dacă-i singur.
Nenorocit ce ești, ți-ai pierdut mințile?
- Tu ești, Mămăligaru? - Da, eu îs!
Ce ciudat te aud! Ți se schimbă vocea?
Ce?
Ai de gând s-o termini cu prostiile?
Te-ai băgat într-o treabă murdară, dar încă te pot scoate!
Nu, nu glumesc! Și nici Steiner.
Da, e cu mine. Exact.
Cum?
Da, te urmăresc, și mai sunt și plătit pentru asta!
Uite ce-ți propun...
Mă aștepți în Salem și discutăm.
Fie ne rupem fața, fie ne înțelegem.
Dar oricum ar fi, facem economie de timp și de nervi.
Ești de acord?
Cum?
Bineînțeles că nu! Nu, Mămăligaru, nimeni nu-i supărat pe tine.
Ai furat un camion, nu-i o crimă. Cu toții mai facem prostii.
- Nu vreau să-ți țin morală... - Idiot nesimțit cu două fețe!
Nu țipa. Și nu vorbi urât. Nu te ajută cu nimic.
Am zis că nu vreau să-ți țin morală, dar nici să te prindă poliția.
Așa că ascultă-mă: când ajungi în Salem, îi spui lui Surdu să-ți facă un cușcuș bun,
iar apoi te întorci acasă. Fă-o pentru prietenii tăi, Mămăligaru!
La toți ne-ar părea rău dac-ai ajunge la răcoare.
Să te ia naiba! Auzi? Naiba să te ia!
Salut, Surdu. Aș fi preferat să nu auzi discuția asta.
Dar oricum, se știe că ești discret.
A făcut Marec vreo prostie?
Hai să vorbim despre altceva.
Nu mai era carne, așa că le-am făcut cu șuncă.
Vrei să-ți pun berea într-un termos?
Nu-i nimic. Uite banii.
Ce crezi că l-a apucat pe Mămăligaru? Era băiat de încredere.
Da, dar când intervine pasiunea, e greu să fii de încredere.
Pasiune? Ce pasiune?
Credeam că văduva lui Rodriguez e doar un mizilic.
- Acum Mămăligaru mănâncă un meniu întreg. - De care? O berberă?
O americancă bine-făcută. Genul de baschetbalistă.
Serios? Nu se poate!
- Nu-mi vine să cred! Cum s-a întâmplat? - Cine știe?
S-au cunoscut la Zézé. Dragoste la prima vedere.
Ar fi putut să-și găsească una drăguță. Asta e și necinstită pe deasupra.
N-arată rău mecanicul tău! Nu mai lucrezi cu Said?
După ce a pățit Mămăligaru, nu mă mai încred în bărbați.
Apropo de asta, cred că Sfecla turbează de nervi.
Clar! Că veni vorba, cred că vrei să-l păstrezi de client.
Bineînțeles! De ce zici asta?
Nu cred că i-ar conveni dacă ar veni Marec cu doamna lui și le-ai da benzină.
Nu te teme, mi-au secat pompele.
- Domnu', mă duceți și pe mine la Cherfa? - Nu merg la Cherfa!
Mai încet.
Mai încet!
Încetinește, urmează o curbă periculoasă!
Încetinește, fir-ai tu să fii!
Dacă făceai așa în semiremorcă, eram morți.
Dacă am fi fost în semiremorcă, nu ar fi trebut să o urmărim.
- Uite că a venit drăguța la magazin! - Salut, băieți.
- Salut, Mămăligaru. - Salut, Surdu. Ce mai faci?
- Ce mai e nou? - Nu-mi zice că n-ai aflat.
Știi că nu le am eu cu bârfa. Și apoi, cu infirmitățile mele...
Scuze, uitasem.
- O bere fără gheață. - Și pentru mine una.
Înțeleg că nu auzi bine, dar de văzut vezi.
Rocco era singur când a venit?
Nu, era cu o muiere.
Ciudat, acuma toți umblă cu muierea după ei!
Deci avea și o fată cu el! Cum era? O cocotă de pe aici?
- Nu am mai văzut-o până acum. - Dar nici nu cunoaștem toate cocotele.
- Unele nici nu-s de pe aici. - Cică americancele îs bune. Și înalte!
Așa glumesc ei mereu sau au chef de harță?
Mă jur că nu înțeleg.
Kenouche, du-te și fă-mi plinul.
Legat de motorină, e o mică problemă.
A trecut un convoi militar pe aici și mi-a golit pompele.
Ce-mi bagi balivernele astea?
Dacă-ți spun!
Marec, hai să vezi ceva.
PROASPĂT CĂSĂTORIȚI
Halibi.
Da?
Ce te-a apucat?
Mă gândesc la ce bătaie o să ia Surdu.
Te simți mai bine?
Opriți-vă, dle Marec! Am făcut plinul!
Vezi?
Cu puțină bunăvoință se poate.
Și legat de factură...
Dacă tot ți-au golit militarii pompele, pot să plătească ei.
Nu crezi că ai mers prea departe?
Nu sunt bancher. Vând mâncare și benzină și băutură.
Vezi că poate mai intru o dată!
Nu-i nevoie!
Să știți că nu sunteți hazlii deloc!
Stau aici de două zile. Nu mă luați și pe mine?
- Unde? - La Cherfa.
N-am treabă la Cherfa!
- Îi spuneți lui să mă ducă la Cherfa? - Dar nu mergem la Cherfa!
Hai, urcă. Te lăsăm la răscrucea dinainte de frontieră.
Grăbește-te.
Am zis să te grăbești!
Ce idiot!
Ei și? Am dat de puțin nisip mișcător.
Ce-ți mai asumi vina!
E o pată cât Tanganica și tu n-ai văzut-o!
Ce-ai în cap? Tărâțe?
Îmi dai un radio sau o lopată?
Și tu ce aștepți?
Dă-mi lopețile!
Măi, să fie! Campionul șoselelor! Regele volanului!
Scuzați-mi curiozitatea, dar v-ați împotmolit cumva în nisip?
Chiar vrei să-ți răspund? Nici n-ai haz!
Hai, băiete, să trecem la treabă. Trebuie să-ți ajuți aproapele.
N-ai ce-i face, așa e când îmbătrânești! Dar să ne facem că nu ne dăm seama.
Săracul Mămăligaru, îl lasă vederea și nu mai poate să țină drumul.
Îl găsești când în Mozambic, când pe DN 7,
când pe nisipuri mișcătoare, ca acum.
Așa că îl remorcăm noi, ca să nu-și piardă slujba.
- Și bătrânii trebuie să mănânce. - Ai terminat?
Bine. Eu zic că 20 de lopeți pe minut e destul de bine, nu?
- Se poate și mai bine. - Să zicem 25.
Asta dacă nu-l lasă inima pe tataie.
Ce i-ați făcut lui Surdu de era în halul ăla?
Mi-a zis și că gunoiul ăla de Rocco avea o fată cu el. Așa e?
- Poate a cules-o de pe drum. - Nu știu nimic.
Asta îmi amintește de finlandeza mea.
Știi povestea cu finlandeza?
Dar tu n-o știi, ai să mori de râs.
Mergând odată pe Ibn Saud, am dat peste un inginer cu un Land Rover în pană.
Avea și femeia cu el. O blondă înaltă cu ochi visători și un zâmbet de copil.
Evident, o cocotă. Mi-am dat seama imediat, pentru că mă pricep la femei.
Mai bine decât la dat cu lopata.
I-am propus inginerului să-i duc femeia la Agdid
și să-i trimit un camion de tractare.
Fraierul a zis da și eu am rămas singur cu păpușa. Nu-i așa, Said?
- Da, așa-i. - Da, așa-i. Și-i foarte interesant!
- Ai de gând să dai cu lopata sau nu? - Stai puțin, că vrea să-i zic tot.
- Vrei să termin povestea, nu? - Da, da.
Cum a plecat, am început să conduc cu o mână.
Dar cocota începe să se fandosească.
Își dă aere de domnișoară pudică pentru că Said ar fi tras cu ochiul la ea.
În clipa aia am ajuns în zona dunelor
și am întrebat-o dacă a văzut vreodată trandafirul deșertului.
Ea a zis că nu, așa că am oprit camionul și i-am spus: Vedeți duna aia?.
În spatele ei se află cel mai frumos trandafir al deșertului din Niger.
Și ea a vrut să-l vadă...
Două ore mai târziu, Mitch-Mitch și fătuca se dregeau cu absint în Ikboulfri.
Dintr-o dată vine încornoratul, se duce drept la nevastă-sa
și îi trage două palme în stare să doboare un bou.
- I-a pârât cineva? - Nisipul.
Mitch are gura mare și i-a spus inginerului să se ia după urmele lui până la Ikboulfri.
Așa că inginerul a mers pe urmele lui până la dune.
Acolo nu mai erau urme de pași. Nici dacă desenau un pat nu era mai clar.
Și cum s-a terminat povestea?
După ce a plesnit-o, tipul a vrut să o facă în continuare pe viteazul.
Dar Mitch-Mitch i-a prins mâna și i-a zis: Acum ești în avantaj, nu strica tot.
Și soțul nu i-a spus nimic?
Când vorbește un tip de 130 kg, tipul de 60 kg îl ascultă.
Gata!
Să vă dau un sfat, băieți: mergeți mai încet și fiți cu ochii pe drum,
pentru că eu n-am să fiu mereu acolo.
Uite-l pe Cisco, o să aibă ce râde.
S-a împotmolit cineva în nisipurile mișcătoare?
Nu-mi spuneți că-i Marec, că nu vă cred.
Caută ceartă, fă-te că n-auzi.
Marec, mi-a zis Rocco să-ți dau asta.
Lasă-te păgubaș, Mămăligaru.
- Când ți-a dat asta? - Acum două ore.
Eu am plecat. Trebuie să ajung la Salem și vreau să dorm la Surdu.
Nu cred că poți. Nu mai are nici paturi, nici mobilă, nimic.
- Cum? - Au trecut niște vagabonzi pe acolo.
- Mitch, te las pe tine să strângi aici. - Și altceva ce mai vrei?
Dacă mergi la Moussorah, poți să uiți de trecut și să treci prin Cherfa.
Ce a vrut să spună prin să uiți de trecut?
Și nu-mi spune că nu-i treaba mea.
Chiar nu-i, dar oricum nu-i nici secret, toată lumea știe.
Acum cinci ani am avut un garaj cu trei camioane în Cherfa. Era și plătit.
Se chema Sahariana transporturilor. Dar într-o zi am pierdut tot.
La poker?
Nu trebuia să-ți zic nimic din start, mai ales că vii cu prostii din astea.
Numai în filme joacă unul toți banii și îi pierde.
Nu, e mult mai hazliu.
Într-o duminică am fost cu jeepul la Amara să cumpăr un delco.
Am plecat la 6 dimineața și m-am întors la 9 seara. Deci m-am grăbit tare.
Dar nu numai eu, ci și niște cretini
care au avut timp s-o facă pe revoluționarii.
Au schimbat dictatorul de dreapta cu unul de stânga.
Ministrul de Externe și șeful poliției au fost arestați.
Au urmat mici sărbătoriri,
adică mi-au aruncat în aer casa și camioanele.
Și, cum nimic nu stă în calea progresului, mi-au confiscat și jeepul.
Nu-mi rămăsese decât delcoul!
Asta-i tot.
De atunci, republicanii au revenit la putere,
iar dinamita a ajuns cică pe alte mâini,
dar nu mă grăbesc să verific.
Documentele.
Mulțumesc.
La naiba! Ai zis că nu treci prin Cherfa!
Oare de ce ți-am ascultat prostiile despre revoluție?
- Numai ca să te răzgândești? - Care-i problema că am venit pe aici?
Dacă n-am fi pierdut două ore din cauza ta, n-am fi venit pe drumul ăsta stricat!
- Dacă nu-ți convine, dă-te jos. - Trebuia să-mi spui asta la frontieră!
De ce? Eu ți-am zis de ce nu voiam să trec prin Cherfa.
Dacă nici tu nu voiai, trebuia să-mi spui.
De parcă ar fi confesional aici, nu camion!
Lasă, șterge-o! Azi e gratis.
Oprește!
De ce ai luat-o pe aici? E o fundătură!
Știu.
Dar mă mir că și tu știi.
Credeam că nu cunoști zona.
Cred că am trecut pe aici într-o altă viață.
La naiba! Acum vin și curcanii!
Dați-vă jos din mașină! Poliția!
Documentele.
Vă cheamă John Steiner?
Așa scrie, nu?
Da, așa scrie.
Nu e Peter Frocht?
Nu, dle căpitan.
Are actele în regulă?
Da, dle căpitan.
Atunci ce mai cauți?
Dacă nu e Peter Frocht, lasă-l în pace!
Dacă idiotul ăla e încă pe aici,
să îl închideți pentru opt zile.
Te-au trecut toate căldurile!
Nu crezi c-ai putea să-mi explici?
Căutau pe unul, Peter Frocht.
Sunt frânt.
- Ai zis că nu ne oprim. - Da, am zis.
Dar acum îți spun că trebuie să dorm.
Mai sunt 6-7 km până la Djebel Hamzil. E un deal de 20 de kilometri.
60 de curbe, râpe de 80 de metri.
Anul trecut am pierdut trei șoferi acolo.
Nu vreau să-i urmez.
Cu toți banii care ne așteaptă, nu vreau să mă îngroape la săraci.
Pot să conduc eu dacă vrei.
Adică pot să încerc.
Ești o scumpă.
Mi-ai adus o afacere de 100.000 de dolari, ai avut grijă de tot, inclusiv de mine.
Dar lasă-mă să am eu grijă de camion.
Trezește-mă în două ore.
- Dacă vezi lumini, să mă trezești. - Bine.
Ascultă!
Ascultă.
Ce să ascult?
Mi s-a părut că aud ceva.
Din cauza liniștii. Începem să ne imaginăm noi.
Dimineața unii aud cum crapă pietrele, alții aud muzică de orgă.
Chiar mi s-a părut că aud un motor.
- Ți s-a părut! - Vrei să-ți fac o cafea?
O să bem cafea după ce predăm marfa și ne încasăm banii.
Cafea cu cornuri și gem.
Ne vom scălda în lapte de măgăriță și vom face dragoste în cearșafuri colorate.
Dar până atunci, conducem.
De ce nu mai ești drăguț cu mine?
Pentru că nu pot să fac o mie de lucruri odată.
Mă tot gândesc la explicația ta.
Cu privire la polițiști.
A fost cam în doi peri.
Așa crezi? Păcat.
Și zi-mi... Peter Frocht ăsta...
L-ai cunoscut cumva?
Poate vag.
Poate...vag.
Mai demult.
De ce? Ai auzit de el?
De un ticălos ca ăsta n-ai cum să nu auzi.
Când s-a schimbat regimul în Cherfa, a torturat peste 200 de oameni.
Un ticălos de prima mână.
Ai vorbit ca un tribunal militar.
Dar e mult mai simplu de atât.
Treburile bănești sunt mereu simple.
Eu țineam lucrurile sub control pentru o mie de dolari pe lună.
Iar tu îl urmărești pe Rocco pentru o sumă de bani.
Și tu? Tu nu-l urmărești?
Ba da. Dar mie nu mi-e prieten.
Nu te teme, nu s-ar fi schimbat nimic nici dacă-mi era.
E chiar sub noi.
Ticălosul, a trecut prin Cherfa!
Ține-te bine!
Nenorocitul!
Uite!
Îi mai înghițim mult timp praful?
- Treci în față, ai destul loc. - Exact asta vrea el să facem!
Haide!
La naiba!
Cred că am uitat să semnalizez!
De acum îți ții gura?
- Îl prindem când se face drumul drept. - Eu îl vreau acum!
Vreau să văd până unde merge.
Ține-te bine.
Ticălosul naibii!
La dracul dracilor!
Salut, Rocco.
Salut, Angele. Tatăl tău e aici?
- E în Moussarah. - Și Abdou?
Cred că doarme în spate.
- Nu prea cred că am ce-i face. - Gândește mai puțin și treci la treabă.
Pot să-i pun un dop. Dar e doar un dop.
Grăbește-te.
La ce oră ai plecat ieri-dimineață?
- La 5 sau la 6, am uitat. - Și pe mine m-ai uitat.
Trebuia să mă duci la Blima să-mi găsesc o slujbă.
- Sigur aș putea fi vânzătoare. - Nu...
Am să fiu dur, însă o fac pentru binele tău.
Tot ce poți să vinzi e corpul tău. Și nici asta, pentru că ești prea drăguță.
Nu sunt primul care ți-a promis că te duce la Blima.
Mulți au promis și nimeni n-a făcut-o.
- Știi de ce? - Pentru că sunteți nesimțiți.
Nu. Pentru că ținem la tine și nu vrem să ajungi într-un bordel.
Grăbește-te cu dopul ăla!
Ce crezi că urmărim?
- Ce are Rocco în camion? - Ciment.
Deci aproape ne-ai omorât ca să furi niște ciment?
Să fur? Cine a zis ceva de furat?
Bine, Marec.
Deci nu vrei decât să-l prinzi pe amicul tău și să duci marfa înapoi în Blima.
Exact.
Și ca să te întorci la Blima ai luat atâția bani la tine?
Mi-ai umblat și-n buzunar pe deasupra!
Ești colegul ideal!
Ascultă: dacă mă duc sau nu la Blima nu e treaba ta.
Și încă ceva.
La început chiar mă întrebam ce e în camion. Dar acum nu-mi mai pasă.
Vreau doar să-l prind. Chiar dacă nu-i nimic în camion.
- Încă mai curge? - Cum?
Dacă tot curge, mai pui niște ulei, altceva n-ai ce-i face.
Ce distractiv o să fie!
- Ce s-a întâmplat, dle Marec? - Nimic.
Deci nu visez! E chiar echipa fantastică!
Tocmai îi spuneam lui Said: Săracul Mămăligaru, la ce prost vede acum,
o să aibă nevoie de plasă pe marginea drumului
ca să nu ajungă într-o râpă.
Bravo, băieți!
- Ai o bară de tractare? - Am tot ce trebuie, întotdeauna.
Când știu că mergi în fața mea, îmi iau și un motor de schimb!
Nu mai poți să mă iei prin surprindere.
Măcar de data asta nu mai trebuie să săpăm!
Prefer să lucrez la suprafața pământului.
După ce am văzut data trecută, mă așteptam ca acum să trebuiască să chemăm un speolog.
- Ce să chemăm? - Nu-l băga în seamă.
E mai bine să-l lași să se sature de vorbit fără să spui nimic.
Dacă scoți un cuvânt, e ca și cum ai băga monezi într-un tonomat: nu se mai oprește.
- N-am presiune deloc, ce faci? - Crezi că-i ușor?
- Rocco, tu crezi c-o să reușim? - Trebuie.
La naiba!
Știi ce-o să facem?
O să ocolim puțin.
Aici e șoseauaa noastră și aici e Moussorah.
Iar aici e cealaltă șosea. I se spune centură.
E atât de proastă, încât nimeni n-o folosește.
Așa, dacă rămânem în pană, măscăricii ne depășesc fără să ne vadă.
Ce noroc ai! M-ai ales pentru că-s frumos, dar îs și deștept foc!
Ce ai pățit, Mămăligaru?
- Tatăl tău e aici? - E la Moussorah.
Măcar Abdou e aici?
Doamne, ce zi!
- Azi-dimineață Rocco.. - Rocco?
- Ce avea? - Probleme cu carterul.
- E grav? - Încă mai curgea când a plecat.
Deci și el e lovit!
- Pari să te bucuri! - Nici n-am să plâng.
Nu-i rău. E aproape la fel de frumos! Ai ulei peste tot.
Trebuie să sudez.
Dar o sudură e doar o sudură...
Bine, ai 50 de franci dacă termini în jumate de oră.
- Prea puțin. - O sută de franci!
- Vorbeam de timp! - Descurcă-te sau nu-ți mai dau nimic!
- Ai o clipă? - Nu.
Vinerea trecută ai promis că bați la mine-n ușă înainte să pleci.
- Cred că n-ai bătut destul de tare. - Doar nu voiai să-i trezesc pe toți.
Răspunde-mi, Mămăligaru.
- Spune-mi adevărul. - Ce e?
Crezi că sunt o târfă?
Încă te culci cu toată lumea? Mă rog, cu băieții?
Da.
Și se întâmplă uneori să-ți scape niște bani?
Nu!
Ei, vezi? Ești doar fata noastră dragă.
Am terminat cu operele de binefacere. Am să iau o gustare dacă îmi dai voie.
Și poate am să și dorm puțin pe urmă.
Pot să-ți încălzesc niște paella de ieri. Nu avem decât resturi.
Deci ține asta?
Da, ține, dar mai trebuie să stea.
Marec, câți kilometri sunt până la graniță?
Trei sute și ceva.
- Deci n-avem nicio șansă. - Nu se știe.
Ticălosul ăsta a avut noroc de la început. Dar norocul se mai schimbă.
Eu nu cer decât să-mi surâdă norocul o oră. Ultima oră.
Atât.
- Raymond! - Da?
- Acum cât timp te-ai întâlnit cu Rocco? - Nu m-am întâlnit cu el.
La naiba!
- Salut, Mămăligaru. - Salut, Raymond.
Deci n-ai văzut o semiremorcă roșie?
Nu. Rocco are o semiremorcă acum?
- Parcă a mai crescut Ahmed! - Lasă asta!
- Deci l-ai văzut sau nu? - N-am văzut nimic, amice!
- Știi, am niște bere rece în camion. - Nu, mersi.
Bine, pa.
De data asta ai priceput? Ne-a păcălit.
Acum că suntem la capăt de drum, ce facem?
Dăm anunț la ziar: urmărim un hoț, vă rugăm să ne spuneți adresa lui?
Sau mergem mai departe până la Capul Bunei Speranțe?
Ce șarlatan!
Raymond nu l-a văzut pentru că nu era acolo. E simplu.
Nu te lași niciodată!
Taci și uite încolo.
El Zouar. Moussorah.
A ieșit din El Zouar, dar n-a intrat în Moussorah.
Acolo e centura.
Cea mai pustie șosea din Sud.
Acolo e Rocco.
Mă auzi? E acolo!
Mămăligaru!
Zi-i tovarășului tău să lase jos pistolul.
Steiner! Ești surd?
Idiotul!
Data viitoare nu mai trag pe lângă.
Aruncă pistolul, Steiner.
Mâinile la ceafă!
Și tu, Mămăligaru!
Și acum întindeți-vă la pământ.
Fără șmecherii.
Nu prea se pricepe și ar putea să vă rănească.
N-aveți alt pistol? Cuțit?
Sper că nu vă supărați dacă verific.
Te-am prevenit doar.
Salut, Marec!
Salut, Rocco.
Nu credeam că ai să dai de mine aici.
- Ești isteț, nu glumă! - În clipa asta nu s-ar zice.
- Pot să mă ridic? - Da, Mămăligaru, poți.
Pot să fumez, dacă nu se supără doamna?
Domnișoara.
Marec, cel mai bun prieten al meu. Pepa, cea mai bună logodnică a mea.
- Domnișoară... - Nu mișca! Treci înapoi.
Bravo.
Ai s-o faci mult timp pe cowboyul?
Și tu o faci pe șeriful de două zile.
Chiar m-a mirat.
Ți-am văzut multe fețe, dar niciodată pe cea de jandarm.
Jandarm? Nu prea-l duce mintea!
Te crede ticălos, dar nu-și dă seama că și tu ești un hoț.
Ce vrea să spună?
M-ați urmărit 1500 de kilometri ca să-mi furați marfa?
Nu-mi zice că aveai gânduri din astea!
Ce nostim ar fi!
Ți-am zis la telefon. Puteam să ne vedem în Salem și să discutăm.
Despre ce să discutăm?
În loc să ne rupem picioarele, puteam să ne înțelegem.
Să împărțim prietenește.
- Știi că ai tupeu? - Nu mă plâng.
N-ai o cârpă sau ceva?
- Ocupă-te de el. - N-are decât să crape!
Ce logodnică prietenoasă ai!
Ai auzit ce ți-am spus?
Nu vă lăsați păcăliți.
Pare ea așa, mai independentă, dar îmi mănâncă din palmă.
Bineînțeles. Pot să stau jos?
Apropo de fețele noastre... și tu ai una ciudată.
Ieri a fost cât pe ce să mă împingi în prăpastie în Djebel.
Mă scuzi, dar credeam că la volan se respectă niște reguli.
Într-o partidă de 100.000 de dolari ai o singură regulă.
Într-o partidă de cât?
Ce ai în camion? Aur? Hașiș?
Nici nu știu și nici nu-mi pasă.
- Dar nu ești deloc curios! - Își bate joc de noi.
Pe cuvânt. Știu doar că tipul care mă așteaptă la graniță
o să-mi dea o sută de mii de dolari.
Așa că ce-mi pasă mie că-i plin cu aur, cu muștar sau cu buruieni?
Îl predau și îmi iau banii. Nu-s plătit să evaluez nimic.
Nu mai visa, Mămăligaru.
Chiar și daca împarți la doi, tot îs o grămadă de bani!
- De ce la doi?! - Te mai miști mult?
Să te ia naiba!
Steiner, aș vrea să rămânem politicoși.
Dar de ce la doi? Eu nu mi-am făcut partea mea de datorie?
N-am condus și eu?
Probabil pentru prima dată de când ai făcut școala.
- Poate vrei să-mi vezi permisul? - Liniștiți-vă, băieți.
Oricum nu împărțim nimic.
- Vrei să mănânci, dragule? - Da, iubita.
Domnii ăștia o să mănânce și ei ca să aibă putere de muncă.
Poate mă ajută unul din voi?
- Eu sunt rănit. - Dar grăsunul ăsta n-are nimic.
Parcă ziceai că vrei să fim politicoși.
Mie-mi convine, dar să-mi vorbească și asta pe alt ton!
Mai încet, că nu se înțelege nimic! În pustiu e de preferat să fii amabil.
Nu costă nimic și ne ajută să economisim cartușe.
Așa că tu ai să-ți ții gura. Iar tu ai să gătești.
Dragă domnule, sper că durerea nu v-a tăiat pofta de mâncare.
- Asta înseamnă să ai maniere. - Știi ce poți să faci cu ele?
Ca să vezi cât se poate schimba cineva!
Mai ții minte, Rocco? În Tampico, Murcia, Caracas...
Împărțeam totul.
Riscurile, mălaiul, fetele...
Iar acum ai fugit în zori fără să spui un cuvânt.
Așa se face?
Nu pot să spun că greșești. Dar eu am și mai multă dreptate.
De ce?
Pentru că pușca-i la mine.
Și să-ți mai zic ceva: ai calculat prost.
Ce am împărțit noi timp de 15 ani? Drumuri proaste, praf și ghionturi.
Nimic altceva.
În viață se împart numai necazurile. Niciodată banii.
Nimeni n-o face.
- Știi ce odios ai devenit? - Pe bune?
Dar tu, când ai hotărât să mă urmărești, te-ai gîndit la Tampico și la Murcia?
Oricum asta nu te-a oprit să alergi după bani.
Și tu ai ales între prietenie și bani.
- Tu ce vrei? - Sare.
Atunci cere.
- Te simți rău? - Merge.
Pot să te întreb ceva?
După cum ai zis, pușca e la tine. Și atît timp cât e...
Dacă ai fi avut tu marfa, cui i-ai fi dat-o, fraiere?
Când ai ceva de valoare, găsești cui să i-o dai, fraiere.
Exact.
Dacă înțeleg bine, ești om de afaceri deghizat într-un șofer, nu?
Exact!
În picioare, băieți. O să facem puțină mișcare.
Camionul meu e stricat, al vostru e bun, așa că o să mutăm marfa.
Adică după ce terminăm, vrei să pleci cu camionul meu.
Cu camionul MEU!
Să știi ceva, Rocco.
De acum înainte, oriunde ai fi, în Venezuela sau în Franța,
am să te caut. Chiar dacă durează ani de zile.
Chiar dacă trebuie să cheltui și ultimul ban. Am să te caut.
N-am să fac nimic altceva până te găsesc.
Și pe urmă?
Îți place să ții pușca-n mână, nu?
Partea proastă-i că de acum nu mai poți s-o lași jos.
Niciodată.
Ce grea e asta! Cred că-s arme înăuntru!
Drace!
Și nicovalele sunt grele. Sunt multe chestii grele.
După ce o transformăm în bani o să fie mai ușoară.
Întotdeauna m-am întrebat ce aș face cu o grămadă de bani.
Cred că o să cresc cai.
De 30 de ani sunt convins că sunt făcut pentru sieste.
Șampanie rece, un șezlong și un lac cu rațe.
- Cai sau rațe? - Rațe! Sunt cam proaste, dar îs la modă.
Poate am să-mi iau și un șofer.
Și poate un ceas nou.
Mămăligaru, mai știi ceasul pe care l-am văzut în Mexic?
Cel cu rubine pe cadran.
Era cu safire.
- Și tu, mielușica, ce planuri ai? - Tu ești planul meu.
Dar tu, Mămăligaru, ce ai face cu o sută de mii de dolari?
Nu răspund la întrebări idioate.
Ascultă.
- Încă n-ai ceasul la mână. - Îți mai dăm o șansă.
Lași pușca jos, spunem că am făcut pană și împărțim totul la trei.
Gura! Pepa, stinge lampa.
Domnilor, dacă ați terminat de cugetat, aș zice să reluați munca.
Hai, Mămăligaru.
Vă las toate proviziile, inclusiv băutura.
Vă ajung pentru trei zile.
Când ajung la Moussorah, le spun că am văzut un camion stricat.
Mâine-seară sigur nu mai sunteți aici.
Serios? Chiar faci tu toate astea pentru noi?
Nu râde, Mămăligaru. Vreau să-ți mulțumesc.
Când am zis să mutăm marfa, m-am temut că ai să refuzi
și că ai să mă obligi să trag.
Și nu ți-ar mai fi tihnit crescutul rațelor? Nu prea.
N-aveai de ce te teme.
Eu am știut întotdeauna când să mă opresc.
Din păcate, nu și tu.
- Pa, Mămăligaru. - Pe curând, Rocco.
- Asta-i tot ce facem? - Tu ce-ai vrea să facem?
Oricum n-ai fi făcut nimic. Nu-ți asumi tu riscuri!
Să servești drept țintă de tragere zici că-i un risc?
Eu zic că-i prostie curată!
Unde te duci?
Să mă dau pe gheață!
Dacă o iau pe aici, în două ore ajung pe drumul Zouar-Moussorah.
- Cum vrei să merg două ore cu piciorul meu? - N-ai decât să stai aici, nu-mi pasă!
Îți amintești de Tampico? Îți amintești de Murcia?"
Am crezut că urma să vă luați în brațe!
Ticălosul ăla ar fi putut să mă omoare și tu n-ai fi mișcat un deget!
Ați fi vorbit în continuare de Mexic și de amintirile voastre!
Și de poveștile voastre de poponari...
Așteaptă-mă!
Ți-ar plăcea să mor aici, nu? Ți-ar fi convenit să mă omoare Rocco!
Îmi pare rău că nu erai în casa ta din Cherfa în ziua când i-am dat foc!
Știi cine era cu mine în ziua aia?
Animalul care mi-a cerut actele aseară!
M-a recunoscut doar, însă l-am recunoscut și eu pe el.
L-ai căutat pe Peter Frocht, nu-i așa?
Cred că n-ai dormit nopți întregi din cauza lui!
Îl ai în fața ta acum! Ce mai aștepți?
Nimic.
Ai venit cu cinci ani prea târziu.
Și apoi, am văzut cum ai aruncat pistolul.
L-ai lăsat jos.
N-am să uit niciodată.
Ce vrei să spui?
Că ești terminat. S-a zis cu tine.
Când un tip ca tine dă înapoi, chiar și numai o dată, e terminat.
Ai să mai fii pe aici o perioadă.
O să mai auzim câteva povestioare cu tine și vreo revoluție măruntă.
Și-ai să mai faci câteva găinării ca să ai ce mânca.
Iar apoi ai să devii un vagabond, în Abidjan sau în altă parte.
Până într-o zi, când ai să fii săltat pentru că ai șutit o geantă sau niște vin.
Ți-aș fi tras un pumn în meclă, dar apoi te-ai fi crezut important.
Ce e?
L-am sunat pe Abdallah. Vrea să știe unde e camionul.
O să-i spun după ce mă plătește.
Vreau să-mi dea banii aici, nu după frontieră.
Într-un oraș civilizat, cu polițiști de treabă
și cu informatori amabili.
Asta pentru cazul în care se hotărăsc să-mi facă felul.
Nu prea ai încredere în oameni.
Pleci în zece minute și mă aștepți în camion,
iar apoi începe petrecerea!
Al treilea serviciu! Unde ți-e rabla?
- Nu-i treaba ta. - Nu prea ai noroc la camioane!
Te-ai împotmolit în nisip, ai stricat camionul,
și, în sfârșit, l-ai pierdut!
Să te ia naiba!
Și mai ești și politicos.
Îl cunoașteți pe dl Abdallah?
Cunoașteți vreun Abdallah?
Nu-l cunoaștem.
Un lichior de anason.
- Ce zice ăla acolo? - Mereu același lucru.
Triburile din Málaga, din Sud.
Nemernicii ăia încearcă să dea iar un fel de lovitură.
Fasciștii ocupă aerodromul, iar Căștile Albastre sunt pe drum.
Numai necazuri!
Lansez acest apel de urgență către toate elementele sănătoase ale țării.
Alăturați-vă mie cu toții
pentru a înăbuși revolta neo-naziștilor fostului general Tagora.
Trăiască democrația! Trăiască Africa liberă!
Spune-mi ceva.
În orașul ăsta...
Șoferii care merg spre sud primesc călători cu ei?
Până unde?
Nu la Abidjan.
Nu încă.
Doamnelor, mai încet, vă rog.
Ai ajuns deja?
Ai pierdut pușca?
Știi că o să ai nevoie de ea?
Poți să te ridici singur sau ai nevoie de o lectică?
Pot.
Atunci poți să ieși pentru câteva clipe?
Sau vrei să te car eu?
Pot.
Domnișoarelor, mă scuzați, dar cred că va dura puțin mai mult.
La naiba, tot tu?!
Pot să am și eu o viață privată, nu?
Nu pe acolo.
Du-te și te joacă în curte. Bravo, micuțule.
Închide ușa.
Domnișoarelor, să uităm incidentul ăsta și să reluăm de unde eram.
Ai înnebunit?
Ce te-a apucat?
Sa știi că începi să mă calci pe nervi!
Încă vrei să mai facem jumi-juma?
Uite.
Asta e tot ce a rămas din camion.
Actele de înregistrare!
Uite jumătatea ta!
Două mii de kilometri! Îți dai seama?
Am făcut două mii de kilometri pentru asta!
Cel mai mare maraton de încornorați de la cruciade încoace!
Pepa. Îngerașul meu. Trandafirul deșertului.
Ai văzut-o. Îndrăgostită. Devotată. Gata să facă orice pentru mine.
Îi încredințez ei camionul și eu mă duc să încasez banii.
N-a venit nimeni la întâlnire. Mă întorc la camion și văd că nu mai e.
Nici Pepa nu mai e. A dispărut tot.
- Nu se poate! - Mă jur, Mămăligaru!
Mi-a tras țeapă!
Ticăloasa naibii!
- Vezi, dacă ai fi avut încredere în mine! - M-ai fi țepuit tu!
Măcar eu aș fi făcut-o mai elegant!
Ce zici, Mămăligaru? A meritat călătoria?
Când mă gândesc că a fost cât pe ce să ne certăm!
Madam Clemence! Trimite-ne fetele!
Închide porțile ca să rămânem în familie!
Frați ca ieri, prieteni ca întotdeauna!
Să cânte tobele ca să se știe până în cel mai îndepărtat colț al Africii!